O tom, že má na nás hudba emoční a duchovně vliv, není sporu. Zážitek poslechu hudby může změnit náš pohled na kontroverznější svět, naše vědomí a tím i naši fyzickou normu. Tentokrát začneme citátem: Ten, kdo pozná tajemství zvuku, pozná i tajemství Vesmíru. (Hazrat Inyat Khan) Znovu zájem obnovený nejen různých nadšenců, ale u vědců o techniky terapeutické starodávné práce pootevřel se zvukem dveře mnoho základních neznalostí. Začínáme odhalovat, že způsob ladění a sluchového omezení nás hluboce omezuje. Vždyť my ani nevíme, jak slyšíme. Netušíme, proč hudba vyvolává fyziologické efekty. My teprve v současnosti začínáme odhalovat ne tušené (negativní) vlivy rezonancí elektromagnetických polí z blízkosti vysílačů, uprostřed špatně naprojektované a postavené architektury. Začínají se stvrzovat spisy magiků, alchymistů a učení guruů o tom, že zvuk je cesta, nebo že lidský organismus, stejně jako planety, je nejen konstruován podle zákonů harmonie, on tak dokonce i funguje. Muzikoterapie ve své tradiční podobě na fyzické tělo je zaměřena a samo vědomí je pro ni pořád bezvýznamný faktor, ale tak, jak prochází určitou evolucí celá naše společnost a celé lidstvo, mění se i názory nejen na to, co to vlastně je hudba a jak hudba na člověka působí, ale i na umění léčit zvukem a hudbou. Víte, i v 60 procentech v práci a ve 40 procentech doma žijeme v prostředí, jeho hluk velmi významně překračuje hygienické normy? Hluchneme a netušíme, co všechno je vnější disharmonií zcela disharmonizováno i v nás samých. V současné době začínáme být, hlavně ve městech, hlukově zamořeni. Svět člověka je světem zvuků Jak my slyšíme? Vědecky jsme změřili, že člověk vnímat dokáže pouze ta kmitá, jejichž frekvence se pohybuje už v rozmezí 20 Hz až 20 kHz. Ukázalo se ale, že nejen ušima slyšíme a že naše tělo, vzhledem k tomu, že rezonanční frekvence různých částí a orgánů leží v rozmezí 2-200 Hz, „slyší“ i jiné zvuky, tedy například z vlasti velmi nízkých frekvencí. Tělo dokonale vede zvuk, vždyť 70 procent jeho hmoty je voda a ta vede zvuk třikrát lépe než vzduch! A význačné překvapení vyvolal objev, že ucho si znovu „přehrává“ formaci s určitým zpožděním (0,0l s), tzv. Je to tzv. Kempovo echo. Jakoby si chtěl ověřit pravdivost akustické informace. Má sluch více dimenzí? Co když vnímáme svět špatně? Nejvíc informací získáváme vizuálně, a oko, jako orgán vidění, je velmi špatně čočka. Posloucháme daleko víc tělem, jak si myslíme. Zkuste se pro táhnout a celým tělem uvolnit. Nezapomeňte v obličeji na svaly a ramena a představte si, že jste celé jedno ucho. Ucho je na tom lépe: slyšíme stereo (kvadro), odrazem od stěn místností. Poslouchejte i celým tělem. Představte si, že se v té hudbě válíte, že vás nese a houpe, že ji vnímáte každou částí těla. Léčivá hudba by měla mít několik aspektů. Skladba musí trvat aspoň sedm minut, abychom se na ni dokázali naladit. Musí být stálé ladění, stálý táhlý tón, který vadí a uvolňuje tělo, opakování různých frází či struktur, aby se uvolnit a naladit mohly mysl a tělo, harmonické tóny, nástrojovou barvu, formu a účet, pro který byla složena či zahrána. Měla by být asi pomalejší (tempo pod 70), bez harmonie složité, v co největším rozsahu tónů (od nejhlubších basů až po cinkání zvonků nebo činelů). A teď si vzpomeňte, jaká je v tom směru současná hudba. A jak asi funguje, jak na nás působí.